Културна политика
|
|
Петар Анђелковић
|
недеља, 21. новембар 2010. |
Електронски и штампани медији су за велику (ако не и апсолутну) већину људи најважнији и једини извор информација. Свака информација, на овај или онај начин, носи одређену поруку ономе коме се саопштава.
|
Културна политика
|
|
Никола Танасић
|
субота, 13. новембар 2010. |
Можда звучи банално, али није: Србији је званично одобрен ћирилични интернет домен и након дуге кампање и више него широке јавне расправе, одлучило се да то буде скраћеница „.срб“. Тривијалност? Никако.
|
Културна политика
|
|
Раденко Тошић
|
петак, 05. новембар 2010. |
Шта год се десило не вјерујем да ће се Карлеуша одрећи писања. Не вјерујем да ће она пропустити прилику да све оне који су јој стали на жуљ, а много их је тако да ни два Пакла не би било довољно, стави тамо гдје им је мјесто.
|
Културна политика
|
|
Димитрије Војнов
|
субота, 30. октобар 2010. |
Успон комерцијалног филма није омео ни развој уметнички вредног филмског стваралаштва, али је снага руског тржишта свакако помогла силовитом наступу аутора попут Звигањцева, Лунгина и пре свих Никите Михалкова како на великим фестивалима, тако и кад је реч о номинацијама за оскаре.
|
Културна политика
|
|
Небојша Бакарец
|
среда, 27. октобар 2010. |
„Риjалити“ програми су постали планетарна пошаст. Постали су најефикасније средство за заглупљивање и контролу маса, много ефикасније него досадашња средства, серије, спортски програми, ток шоу и информативне емисије.
|
Културна политика
|
|
Милан Динић
|
среда, 20. октобар 2010. |
Можда више него у Милошевићево време, у медијима постоји спрега политике, приватног капитала и личних интереса, резултирајући посредном контролом комплетне медијске сцене. Утисак је да је и данас, као у Милошевићево време, један део медија фаворизован.
|
Културна политика
|
|
Предраг Ј. Марковић
|
понедељак, 04. октобар 2010. |
Када је дошао пети октобар, они су поверовали да ће се вратити митски позлаћено предмилошевићевско доба. Сада су многи огорчени, из два разлога: онима старијима мањка ушушканост позног социјализма, онима млађима фине необавезујуће енџиовске тезге.
|
Културна политика
|
|
Михаило Шћепановић, Милош Ковачевић
|
среда, 22. септембар 2010. |
Оно што нису могли да ураде прави лингвисти, урадили су научени лингвисти за дебеле паре, и то народ треба да зна. Реч је о прецртаној загребачкој варијанти из које су избачени примери и убачен покоји црногоризам који се у данашњој Црној Гори у народном говору не може наћи.
|
Културна политика
|
|
Слободан Владушић
|
четвртак, 16. септембар 2010. |
Кошарка није измишљена у Србији, али је у овој земљи одомаћена, она је присвојена утолико је што је сада испуњена једним специфичним менталитетом, историјом, асоцијацима, симболиком, личним успоменама, па и тумачењима.
|
Културна политика
|
|
Богдана Кољевић
|
петак, 10. септембар 2010. |
Ако једно друштво себи дозволи да стигне дотле да се пристојнијег, критичнијег, понекад и образованијег света може срести међу "политичким делатницима", неголи на катедрама универзитета или у којекаквим "стручним" удружењима, онда је то друштво на сигурном путу самоуништења.
|
|
Културна политика
|
|
Младен Ђорђевић
|
уторак, 16. новембар 2010. |
Једно од недавних истраживања показало је да је 65% ученика бар једном, а 24% више пута било изложено неком облику насилног понашања у периоду од три месеца. Према другом истраживању, око 20 одсто ђака је потврдило да у њиховој школи постоји банда.
|
Културна политика
|
|
Ана Радмиловић
|
четвртак, 11. новембар 2010. |
Ако и не уђемо у ЕУ, улазимо у систем у којем су сензори подешени тако да пиште кад припалиш цигарету, ухапсе те и пошаљу ти у ћелију тим психолога да ти објасне да није лепо да пушиш пошто један твој дим убије више људи него у Аушвицу.
|
Културна политика
|
|
Милан Дамјанац
|
среда, 03. новембар 2010. |
Српска филмографија је одавно престала да буде српска. Али и више од тога - она је изгубила и људскост и пристојност. Уместо да оно мало новца који се у Србији могу издвојити потрошимо на снимање квалитетног и елементарно „пристојног“ филма, ми снимамо и гледамо којештарије.
|
Културна политика
|
|
Светозар Кољевић
|
субота, 30. октобар 2010. |
Можда управо отуд и потиче чудесна моћ књижевности да спаја далеке пределе, времена и људе, да омогућује, као што Пастернак рече, дијалог живих са мртвима и нерођенима.
|
Културна политика
|
|
Слободан Владушић
|
среда, 27. октобар 2010. |
Постаје очигледно да жаргон “фашизма” није просто изражавање политичког става. Групе, институције и појединци који га упражњавају уопште њиме не изражавају политичко мишљење у оквиру једне политичке расправе. Напротив, они тиме укидају могућност било какве расправе.
|
Културна политика
|
|
Давор Мандић
|
среда, 13. октобар 2010. |
Питамо се шта је у ''Српском филму'' српско, осим редитеља, сценаристе и читаве филмске екипе. Ако бисмо све тумачили кроз једну Православно – хришћанску призму, онда је он у том смислу српски што говори на крају крајева истину, што разоткрива мрачне стране блудописа.
|
Културна политика
|
|
Василије Милновић
|
среда, 29. септембар 2010. |
У нама актуелном свету менаџера, у коме морате постати „укалупљени објект“ уколико желите успети (за разлику од непосредне прошлости када је „аутентични субјект“ постављан појединцу као императив), критичко мишљење има нарочиту вредност.
|
Културна политика
|
|
Драган Митровић
|
петак, 17. септембар 2010. |
Остале водитељке говорних програма више воле да вичу и млатарају рукама или да се безразложно смеју. Оне вртлогу првих речи реченице додају развлачење на њеном крају у коме се последња реч изговара уздизањем гласа, као када смо учили да читамо.
|
Културна политика
|
|
Слободан Миладиновић
|
понедељак, 13. септембар 2010. |
Прича са политичком употребом Карићевог Универзитета је дефинитивно, у односу на приштински Универзитет, обична фарса, циркуска представа без значајнијих социо-историјских последица. Стога је можемо и апстраховати. Али шта са муфтијиним Универзитетом.
|
Културна политика
|
|
Ана Радмиловић
|
четвртак, 02. септембар 2010. |
Да глупост често може да буде опаснија од памети макар се та памет трошила и на зло, познато је. Али глупост, посебно та глупост која тражи одобрење групе за сваки свој поступак, не чини ништа по себи.
|
|